Естафетний біг 4 × 400 метрів або довга естафета, це легкоатлетичні змагання, в якому команди складаються з чотирьох бігунів, кожен з яких повинен пробігти 400 метрів або одне коло. Традиційно ця дисципліна є останньою в легкоатлетичній програмі. На змаганнях вищого класу перші 500 метрів проходять на бігових доріжках. Таким чином, лінії старту розташовуються на більшій відстані одна від одної, ніж в індивідуальному забігу на 400 метрів; потім бігуни, як правило, рухаються в загальній групі.
Бігуни в естафеті тримають естафетну паличку, яку вони повинні передавати між партнерами по команді. Бігуни повинні робити це у 20-метровій зоні (зазвичай вона позначена синіми лініями). Перша передача здійснюється в межах зигзагоподібних ліній на доріжці; для другої та третьої передач бігуни, як правило, вишиковуються по трасі, попри те, що бігуни зазвичай бігають один за одним з внутрішньої сторони траси. Це запобігає плутанині та зіткненням під час передачі естафети. На відміну від естафети 4 по 100 метрів, бігуни в естафеті 4 по 400 метрів, як правило, озираються назад і перехоплюють паличку від бігуна, що виходить. Зазвичай це робиться через втому бігуна, що передає естафету, та ширшу зону, завдяки довшій дистанції перегонів. Отже, дискваліфікації трапляється рідко.
Оскільки бігуни набирають швидкість до старту, час окремих спортсменів не можна порівнювати з індивідуальними виступами на 400 метрів. На міжнародному рівні чоловіча збірна США домінувала у цих змаганнях, але робила це у щільному протистоянні з командою Ямайки в 1950-х та Великої Британії в 1990-х. Чинні олімпійські чемпіони серед чоловіків — США.
Згідно з правилами Світової федерації легкої атлетики, світовий рекорд в естафеті може бути встановлений лише за умови, що всі члени команди однієї національності.
Змішані естафети (або мікст) 4 × 400 метрів були представлені на Світових естафетах ІААФ 2017 року, при цьому ІААФ вперше зафіксувала світовий рекорд у цій дисципліні на чемпіонаті світу з легкої атлетики у 2019 році.
Примітка: ІААФ скасувала час 2: 54,20, встановлений в Юніондейлі 22 липня 1998 року командою Сполучених Штатів (Джером Янг, Антоніо Петтігрю, Тайрі Вашингтон, Майкл Джонсон) 12 серпня 2008 року після того, як Петтігрю визнав використання гормону росту людини та еритропоетин між 1997 та 2003 рр. [2]
Примітка: Час 3:00,77 показаний командою університету Каліфорнії (Зак Шиннік, Рай Бенджамін, Ріккі Морган-молодший, Майкл Норман) на чемпіонаті Національної асоціації студентського спорту у 2018 році в I дивізіоні не був зареєстрований як рекорд, оскільки Бенджамін був громадянином Антигуа і Барбуди, а інші — громадяни США. Американські бігуни Ілоло Ідзу, Роберт Грант, Девін Діксон та Милік Керлі пробігли 3:01,39 у тих самих перегонах, які досі не ратифіковані. [3]
Lokasi Pengunjung: 3.143.25.113