1964 — дотепер Скад-Б 1965 — дотепер Скад-Ц
Вторгнення СРСР в Афганістан (1979—1989 рр.) Ірано-іракська війна (1980—1988 рр.) Війна в Перській затоці (1990—1991 рр.) Громадянська війна в Ємені (1994 р.) Перша російсько-чеченська війна (1994—1996 рр.) Друга російсько-чеченська війна (1999—2009 рр.) Перша громадянська війна у Лівії (2011 р.) Громадянська війна в Сирії (2011-донині) Громадянська війна в Ємені (2015-донині)
2П19: Ленінградський Кіровський завод
1962—1964 рр (СПУ 2П19)
>800 СПУ 9П117
9К72 «Ельбрус» (індекс ГРАУ — 9К72, за класифікацією НАТО — SS-1c/b/e SCUD-B/C/D) — мобільний оперативно-тактичний ракетний комплекс, розроблений в СРСР у кінці 1950-х на початку 1960-х років.
До складу компексу входила самохідна пускова установка 9П117 на базі МАЗ-543, яка здійснювала запуск балістичної ракети малої дальності Р-17.
Належить до числа наймасовіших оперативно-тактичних комплексів. Виготовлено понад п'ять тисяч ракет до нього, активно постачався на експорт, було налагоджене виробництво його похідних в Іраку, Ірані, КНДР. Був застосований в численних військових конфліктах з 1973 року[1].
24 лютого 1958 року підписано документи ВПК при Раді Міністрів СРСР і Постанова Радмину СРСР про створення комплексу ОТРК на базі Р-11М № 378-181 вийшло 1 квітня 1958 р. Ескізний проект захищений в НДІ-88 у вересні 1958 р., випуск конструкторської документації завершений в листопаді 1958 г. Виробництво дослідної серії і прототипів (Р-17 — варіант 1 — двигун ОКБ-3) велося на заводі СКБ-385 в м. Златоуст (головний конструктор — Макєєв В. П.) за участю ряду КБ і НДІ.
У квітні 1959 р. отримані тактико-технічні вимоги ГАУ МО СРСР на ракету. У травні 1959 р ТТТ затверджено, отриманий індекс ракети ГРАУ 8К14. За Постановою Радміну СРСР від 17 червня 1959 р. серійне виробництво ракет Р-17 / 8К14 (Р-17 — варіант 2 — двигун ОКБ-5 — з 1962 р) велося на Воткинском машинобудівному заводі № 235 (м. Воткінськ, серія з 1959 по 1984 рр.). В кінці липня 1959 року розпочато складання перших двох ракет для вогневих випробувань. Збірка ракет для льотних випробувань розпочато в серпня 1959 р.
Розробниками основних систем комплексу були призначені:
12 грудня 1959 рокц на полігоні Капустин Яр відбувся перший випробувальний пуск ракети Р-17.
7 листопада 1961 р. чотири гусеничні самохідні пускові установки 2П19 з ракетами Р-17 вперше пройшлися Червоною площею під час військового параду.
24 березня 1962 р. оперативно-тактичний ракетний комплекс 9К72 «Ельбрус» з ракетою 8К-14 (Р-17) постановою Ради міністрів СРСР був прийнятий на озброєння[2].
8К14 — є одноступінчатою ракетою з несучими паливними баками та невідокремлюваною БЧ. За рахунок використання насосної системи подачі палива, тиск всередині баків ракети Р-17 знижено більш, ніж в 6 разів у порівнянні з Р-11М, що дозволило зменшити товщину стінок баків. Система управління ракети інерціальна, наведення ракети відбувається прицілюванням на стартовому столі, на активній ділянці траєкторії з використанням газодинамічних рулів. Однокамерний двигун РРД С5.2 / 9Д21 ОКБ-5 (головний конструктор — Ісаєв О. М., провідний конструктор — Малишева Н. В.), створений на базі С2.253А ракети Р-11М. Пальне — гасова суміш ТМ-185, окислювач — АК-27І, пускове пальне — ТГ-02 «Самин»[4].
Дослідна, колісна СПУ 2П20 на шасі МАЗ-535А. Випробування велося в 1961—1962 роках, СПУ випробування не пройшла — потрібно посилити раму;
СПУ типу 2П19 / 2П19-1 — «об'єкт 810» / «об'єкт 816» / «об'єкт 817». Гусенична СПУ на базі ІСУ-152К (ІС-2) розроблена ОКТБ Кіровського заводу (м. Ленінград) під керівництвом Ільїна К. Н., генеральний конструктор — Котин Ж. Я., 1963 року «об. 817» оснащувався краном для навантаження ракети на лафет, випущена в якості дослідного зразка. Установка «об. 810» вироблена дослідною партією 56 од. на Кіровському заводі. Маса — 41,5 т.
Пускова установка 9П117 розроблена на базі чотиривісного колісного шасі МАЗ-543. Двигун розташований в передній частині машини. По боках від нього знаходяться дві двомісні кабіни. Сидіння в кабінах розміщені тандемом. Всі колеса шасі ведучі. Перша і друга пара коліс — керовані. Всі колеса мають незалежну підвіску.
Комплекс 9К72 з ракетою 8К14 на стратових агрегаті 2П19 (на базі ІСУ-152К) постановою Ради міністрів СРСР був прийнятий на озброєння 24 березня 1962 р. Колісний стартовий агрегат транспортних випробувань не витримав — треба було посилити раму. Після проведених доробок пускова установка 9П117 на колісному шасі автомобіля МАЗ-543 була прийнята на озброєння постановою Ради Міністрів СРСР № 75-26 від 27.1.1967 р. Надалі 2П19 замінялися на 9П117, але ця заміна була проведена не повсюдно. До кінця 80-х років 2П19 все ще перебували на озброєнні в ракетних бригадах в Кандалакше і на Кавказі, де гусенична техніка краща за колісну[5].
Невелика кількість Р-17 було використано Єгиптом проти Ізраїлю під час війни 1973 року.
Близько 600 Р-17 і їх модифікацій було використано для обстрілу міст як Іраком, так і Іраном під час ірано-іракської війни (так звана «війна міст»), 1980—1988 роки. Іракці розробили на основі Р-17 ракети більшої дальності — «Аль-Хусейн» (англ. Al Hussein) і «Аль-Аббас».
Протягом 1979—1989 років радянська армія використала більше 2,000 ракет «Скад» в війні проти Афганістану.
Як поінформувало Міністерство оборони Азербайджану Вірменія зі своєї території використала 9К72 «Ельбрус» для обстрілу Азербайджану в напрямку міста Мінгечаур[6].
Азербайджан заявив про знищення вірменського оперативно-тактичного ракетного комплексу 14 жовтня 2020 року[7].
Через два дні, 16 жовтня 2020 року видання BBC News оприлюднило фото знищеної пускової установки ОТРК «Ельбрус» у Вірменії[7].
Комплекс був розміщений на території Вірменії неподалік Кельбаджарського району Азербайджану у Нагірному Карабасі. Розгортання комплексу було помічено близько 8:36 14 жовтня 2020 року[7].
«З метою забезпечення безпеки цивільного населення як легітимна військова ціль ракетний комплекс, розміщений на стартовій позиції, був виведений з ладу точним вогнем», — повідомило міністерство оборони Азербайджану[7].
Окрім знищення цього вірменського ОТРК, заявлено, що того ж дня близько 1:00 на тому ж напрямку були знищені ще декілька інших комплексів вірмен виведених на стартові позиції[7].
Азербайджан стверджує, що в районах розміщення вогневих позицій ОТРК не було цивільних об'єктів чи іншої інфраструктури[7].
Згодом інформацію про ураження військової техніки на території Вірменії офіційно підтвердили у міністерстві оборони Вірменії: «ЗС Азербайджану 14 жовтня нанесли удари по військовій техніці, яка використовувалась в ході бойового чергування на території Республіки Вірменія, біля Карвачара (Кельбаджар), лише на основі припущень про те, що ця техніка готова була нанести удар по мирним населеним пунктам Азербайджану. На щастя жертв та поранених немає»[7].
Портал «Військова техніка»
Lokasi Pengunjung: 3.137.179.102