Пу́блій Ові́дій Назо́н (лат. Publius Ovidius Naso), або Овідій; 20 березня 43 до н. е. , Сульмона, сучасна Італія — 17, Томіс, сучасна Констанца, Румунія) — останній з поетів «золотої доби» римської літератури, твори якого мали суттєвий вплив на пізнішу європейську середньовічну літературу та по наш час.
Згідно з автобіографічним твором «Скорботні елегії», Овідій народився в забезпеченій провінційній сім'ї вершницького стану. Із братом Луцієм, який був на рік старший, спочатку навчався в граматичній школі в Римі, а потім отримав звичайну для того часу риторичну освіту. Виявивши непересічні здібності до риторики, займався політикою: був одним з нижчих міських урядників у колегії тріумвірів, а опісля, членом судової колегії децемвірів. Проте потяг до віршування узяв верх: став членом гуртка Марка Валерія Мессали, мав нагоду зустрітися з Вергілієм на декламуванні Горацієм його віршів, підтримував дружні зв'язки з Секстом Проперцієм й Тібуллом. Освіту завершив у Афінах, після чого здійснив подорож східним Середземномор'ям з поетом Емілієм Макром, а потім до повернення в Рим побував на Сицилії.
У грудні 8 року н. е. імператор Октавіан Август несподівано заслав поета у Томи — грецьку колонію біля гирла Дунаю (нині сучасне місто Констанца на території Румунії). Причинами для вигнання були «образа та помилка»: «образою» стала поема «Мистецтво кохання», яка з'явилась вісьмома роками раніше, що сам поет підкреслював неодноразово — вихід поеми випадково збігся зі скандалом, пов'язаним з подружньою невірністю дочки імператора Юлії. Проте натяк Овідія, в чому полягала «помилка», залишився нерозгаданим. Був якийсь безпосередній привід, щось «ненароком побачене», можливо, якийсь факт, який компрометував Октавіана Августа або його сім'ю. Дослідники вважають, що Овідій був довіреною особою в любовному зв'язку Юлії, інші — що він був утаємничений у династичні інтриги, з метою позбавити Тиберія, сина імператриці Лівії від попереднього шлюбу, прав спадкоємця.
Коли це сталося, Овідій перебував на острові Ельба. Невідомо, чи відбувся якийсь суд, можливо, таємний. Проте майно поета не конфісковано і його третя дружина Фабія, рідня імператора, залишилась у Римі, щоб домогтися помилування. Перед від'їздом вигнанець спалив «Метаморфози», хоча саме цей твір поет вважав запорукою свого безсмертя, своїм пам'ятником; на щастя, друзі зберегли копії твору. На засланні лише віра у відданість дружини та сподівання на милість імператора слугували Овідію єдиною втіхою. Після смерті Августа у 14 році з'явилась надія на швидке звільнення, проте у Тиберія, до якого поет звертався через його племінника Германіка, розуміння не знайшов через недовіру Тиберія до Германіка. Під кінець життя Овідій, вочевидь, змирився з долею.
Овідій виховувався в атмосфері Римської імперії Октавіана Августа, коли по закінченню громадянських воєн надзвичайно зросла заможність італійських землевласників. Поет відобразив у своїй творчості ідеологію вершницького стану, який досяг у той час свого найвищого економічного розвитку. Соціальна та філософська проблематика, характерна для попереднього літературного покоління (Вергілій, Горацій), Овідієві чужа. У його творчості переважають еротичні теми, в яких головним є не глибокі почуття, а дотепна іронічна гра традиційними літературними мотивами, з постійними переспівами як попередників, так і самого себе. Твори Овідія відрізняються віртуозною легкістю і гнучкістю стилю, яким він володів досконало.
Блискучий поетичний дебют Овідія («Любовні елегії») пов'язаний з еротичною елегією, поширеним жанром у його час. У цьому жанрі відбилися настрої середніх верств суспільства, які поринали від суспільної діяльності в сферу особистого життя. Поет згадує своїх попередників — Корнелія Галла, Тібулла та Секста Проперція; однак він не був лише наслідувачем, свої елегії він створює в цілком іншій тональності, грайливого, часом легковажного трактування теми кохання. Публічні декламації «Любовних елегій» відразу принесли їх авторові загальне визнання.
Першими літературними дослідами Овідія, за винятком тих, які він, за його власними словами, віддавав вогню «для виправлення», були «Героїди» і любовні елегії. Яскравість поетичного обдарування Овідія втілилася і в «Героїдах», але найбільшу увагу римського суспільства він звернув на себе любовними елегіями, які вийшли, під заголовком «Amores», спочатку в п'яти книгах, але згодом, по виключенню багатьох творів самим поетом - три книги з 49 віршів, які збереглися донині. Ці любовні елегії, зміст яких у тій чи іншій мірі, можливо, ґрунтується на любовних пригодах, пережитих поетом особисто, пов'язані з вигаданим ім'ям його подруги, Корінни, яке і прогриміло на весь Рим, як про це заявляв сам поет (totam cantata per Urbem Corinna).
У цій досить поширеній формі в римській літературі, яка вже мала своїх класиків, Овідію вдалося проявити у повній силі яскраве обдарування. Вона одразу зробила його ім'я знаним. Закінчуючи останню з цих елегій, він зобразив себе настільки ж прославленим своїм народом пелігнів, скільки Мантуя зобов'язана своєю славою Віргілію, а Верона — Катуллу. Безперечно, поетичного обдарування, вільного, невимушеного, із блискучою дотепністю і влучністю виразу, в цих елегіях дуже багато, як багато точних життєвих спостережень, уваги до деталей та версифікаторського таланту, для якого, мабуть, не існувало ніяких метричних труднощів. Попри це велика частина творчого шляху Овідія була ще попереду.
Заслання на береги Чорного моря дало привід до написання цілого ряду творів, викликаних виключно новим місцеперебуванням поета. Засвідчуючи невичерпну силу таланту Овідія, вони носять зовсім інший колорит і представляють Овідія зовсім в іншому настрої, ніж до того, як його спіткала його катастрофа. Найближчим результатом цієї катастрофи були його «Скорботні Елегії» або просто «Скорботи» (Tristia), які він почав писати ще в дорозі й продовжував писати на місці заслання протягом трьох років, зображуючи своє сумне положення, скаржачись на долю і намагаючись схилити Августа до помилування. Елегії, які цілком відповідають своєму заголовку, вийшли в п'яти книгах, звернені в основному до дружини, деякі — до дочки і друзів, а одна з них, найбільша, частка другої книги — до Августа. Ця остання книга дуже цікава не тільки ставленням, в яке поет ставить себе до особистості імператора, виставляючи його велич і подвиги і принижено просячи прощення своїм гріхам, але й заявляє, що його звичаї зовсім не так погані, як про це можна думати, судячи зі змісту його віршів: навпаки, життя його цнотливе, а пустотлива тільки його муза (таку заяву згодом робив і Марціал, на виправдання змісту багатьох своїх епіграм). У цій же елегії приводиться цілий ряд поетів грецьких і римських, на яких хтивий зміст їхніх віршів не може накликати ніякої кари; вказується також на римські мімічні вистави, крайня непристойність яких дійсно служила школою розпусти для всієї маси населення.
За «Скорботними елегіями» були написані «Понтійські листи» (Ex Ponto), у чотирьох книгах. Зміст цих адресованих Альбіновану та іншим особам листів по суті той самий, що і в елегій, з тією тільки різницею, що в порівнянні з останніми, «Листи» виявляють помітне падіння таланту поета. Це відчувалося і самим Овідієм, який відверто зізнається, що перечитуючи, він соромиться написаного і пояснює слабкість своїх віршів тим, що муза не хоче йти до грубих гетів; виправляти ж написане — додає він — у нього не вистачає сил, тому що для його хворої душі важке всяке напруження. Цитата з Листів часто використовується авторами як прохання до читача про поблажливість. Тяжкість положення відбилася, очевидно, на свободі духу поета; постійний гніт несприятливої обстановки все більш і більш засмучував політ його фантазії. Звідси втомлива монотонність, яка в поєднанні з мінорним тоном складає в зрештою тяжке враження — загибелі першорядного таланту, поставленого в жалюгідні й неприродні умови і втрачає свою могутність навіть у мові та віршуванні. Однак, з берегів Чорного моря прийшли в Рим два твори Овідія, які свідчать про те, що таланту Овідія були під силу і предмети, обробка яких вимагала тривалого і серйозного вивчення.
Не менший резонанс викликав і наступний твір поета, про написання якого він сповіщав своїм читачам ще у 18-й елегії II книги і який в рукописах і виданнях Овідія носить назву «Ars amatoria» («Любовна наука», «Наука кохання», «Мистецтво кохання»), а у творах самого поета — просто «Ars». Це дидактична поема у трьох книгах, написана, як майже всі твори Овідія, елегійним розміром і містить у собі настанови, спочатку для чоловіків, якими засобами можна купувати і зберігати за собою жіночу любов (1 і 2 книги), а потім для жінок, як вони можуть привертати до себе чоловіків і зберігати їхню прихильність.
Твір цей відрізняється в інших випадках відомою нескромністю змісту, яку автор змушений був виправдовувати перед офіційною мораллю тим приводом, що писав свої настанови для вільновідпущениць, які жили в Римі, та іноземок, на яких вимоги про суворість поведінки не поширювалися (Trist., II, 303). У літературному відношенні «Наука кохання» чудово розкриває повну зрілість таланту і руку майстра, яка вміє обробити кожну деталь і не втомлюється малювати одну картину за одною, з блиском, твердістю і самовладанням. Написано цей твір близько 2—1 років до н. е., коли поетові було 41—42 роки від народження.
Одночасно з «Наукою любові» з'явився твір Овідія, який належить до того самого розряду і від якого до нас дійшов лише уривок у 100 віршів. У виданнях він носить заголовок «Medicamina faciei». На цей твір, як на готове, вказує жінкам Овідій у III книзі «Науки кохання» (ст. 205), називаючи його «Medicamina formae» («Засоби для краси») і додаючи, що він хоч і невеликий за обсягом, але великий за старанням, яким написано (parvus, sed cura grande, libellus, opus). У збереженому уривку розглядаються засоби, пов'язані з доглядом за обличчям. Незабаром після «Науки кохання» Овідій видав «Ліки від кохання» («Remedia amoris») — поему в одній книзі, де він, не відмовляючись і на майбутній час від своєї служби Амуру, хоче полегшити становище тих, кому любов у тягар і які бажали б від неї позбутися. У напрямку, якого Овідій досі тримався, далі йому йти було нікуди, і він став шукати інші сюжети. Незабаром розробив міфологічні та релігійні перекази, результатом чого були два його капітальних твори: «Метаморфози» і «Фасти».
Несподівано елегії отримали політичну забарвленість, коли поет полемізував проти тенденцій Октавіана Августа законодавчим шляхом відновити суворість сімейних звичаїв. Нову форму для варіації елегії поет створив у збірці «Героїди», де у вигляді скаржень міфічних героїнь на своїх коханців та чоловіків, з якими вони були в розлуці, майстерно розкрита психологія окремих героїнь. Овідій взяв матеріал із трагедій Евріпіда та творів еліністичної літератури й мистецтва, проте міфологічні образи модернізував, зберігаючи лише традиційні імена та ситуації.
Присвятивши любовній елегії майже десять років, Овідій закінчив три книги дидактичної поеми «Наука кохання», яка містить практичні поради для закоханих, й «Засоби від кохання». Елегії написані в іронічно-повчальному тоні у витонченій риторичній техніці своєю композицією пародіюють наукові трактати. Поет не приховував свого зверхнього ставлення до офіційного прославляння стародавніх чеснот. Суто практичним твором «Про косметику», Овідій підбив підсумок своїй діяльності як поета любові й звернувся до серйозніших тем.
Овідій взявся до здійснення справді величезного задуму: розпочав поему «Фасти», де, йдучи за календарем, від свята до свята, хотів описати сотні міфів та історичних подій, пов'язаних з історією Риму. Цей твір набув державної ваги, тому що імператор Октавіан Август дбав про відновлення храмів та релігійних свят, відчуваючи себе послідовником Юлія Цезаря. Овідій виступив у ролі охоронця державної ідеології. Одночасно з «Фастами», які мали включати дванадцять книг, поет створив ще обширніший епічний твір — поему «Метаморфози», в якій у вигляді зв'язної поеми на матеріалі міфів про різноманітні перевтілення автор задумав пояснити все, що відбувається в мінливому світі природи. У цьому творі Овідій розгорнув понад двісті сказань про чудесні метаморфози, починаючи від створення світу як першого «перетворення» хаосу на космос і закінчуючи офіційним міфом про перетворення Юлія Цезаря на зірку.
Через заслання «Метаморфози» залишились не відшліфованими остаточно, а «Фасти» були завершені тільки наполовину. Сумна метаморфоза спіткала самого поета, на засланні творчість носила переважно ліричний характер. П'ять книг твору «Скорботні елегії» та чотири книги «Послань з Понту» містять переважно нарікання на долю вигнанця; «Ібіс» — гнівна відповідь проти якогось недоброзичливця; дидактична поема «Наука рибальства», яка залишилась незавершеною.
З творів Овідія, які не дійшли до XXI століття, в античності високо цінувалася трагедія «Медея», де розкривається постать невгамовної в своїх пристрастях жінки. Популярність Овідія в античності та в середні віки була величезною. «Метаморфози» сприймалися як язичницька Біблія, яка підлягала алегоричному тлумаченню. Для світської поезії Овідій був вчителем любові, а навколо життя складалися легенди. Епоха Відродження принесла з собою численні новелістичні переробки овідієвих міфів, а в XVII—XVIII ст. ці міфи слугували невичерпним джерелом оперних та балетних тем. Цитуваннями з Овідія підкріплювали свої настанови автори поетик, читаних в Києво-Могилянській академії. У цьому середовищі (свідоцтва Б. Коннора, Шерера) вважалося, що могила Овідія знаходиться десь на території України, і це переконання дожило до доби Просвітництва. Овідія наслідував Григорій Сковорода («Похвала астрономії»)
Захоплено відгукувався про нього Т. Шевченко, називаючи «найдосконалішим творінням всемогутнього творця вселенної».
Хоча збереглися ці два твори, але до XXI століття не дійшла трагедія Овідія, під заголовком «Медея», яка хоч і була твором юності поета, але вважалася в римській літературі одним з найкращих зразків цього літературного виду. На ній із задоволенням зупинявся Квінтіліан (X, 1, 98), про неї згадував і Тацит у «Розмові про ораторів» (гл. 12). Не дійшло і ще декількох творів, написаних частиною в Римі, частиною в Томах і в числі останніх — панегірик Августу, писаний гетською мовою, про що сповіщає в одному зі своїх «Понтійських листів» (IV, 13, 19 і сл.) сам Овідій, все ще не втрачаючи надії на полегшення своєї долі, якщо не на повне помилування. Однак цим надіям збутися не судилося. Не тільки Август, але і Тиберій, до якого він також звертався з благаннями, не повернули його із заслання: поет помер у Томах в 17 році, був похований на околицях міста.
(Дати досить приблизні)
У журналі «Зоря» (Львів, 1880-97) було опубліковано декілька перекладів з «Метаморфоз»; перекл. Олена Пчілка та О. Маковей. Д. Николишин у 1920-х роках виконав переклад першої пісні шумковим віршем, в якому твір набував української народної форми, яка посилювалося переробленням імен (напр. «батько Сатурненко», «Дафна Пенеївна» тощо). Суттєвим кроком стали переклади елегій Миколи Зерова, гекзаметр під рукою майстра став могутнім виражальним засобом, а не лише монотонним поєднанням дактилів. Окремі уривки з «Метаморфоз» переклала Ю. Кузьма. Повний і довершений переклад «Метаморфоз» належить А. Содоморі. Також А. Содомора переклав повністю «Любовні елегії», «Мистецтво кохання» та «Скорботні елегії». Кілька елегій Овідія також переклав Григорій Кочур.
Овідій був останній з відомих поетів Августової доби, зі смертю якого закінчилося золоте століття римської поезії. Зловживання талантом у період його найбільшого розвитку позбавило його права стояти поряд з Вергілієм і Горацієм, але джерелом вирували в ньому поетичне обдарування і віртуозність його віршової техніки, що робили його улюбленцем не тільки між сучасниками, але і за весь час Римської імперії. Безперечно, Овідієві як поету має бути віддано одне з чільних місць у римській літературі. Його «Метаморфози» і «Фасти» досі читаються в школах, як твору зразкові з погляду латинської мови і віршування.
Part of the LGBT rights seriesLegal status ofsame-sex unions Marriage Andorra Argentina Australia Austria Belgium Brazil Canada Chile Colombia Costa Rica Cuba Denmark Ecuador Estonia* Finland France Germany Iceland Ireland Luxembourg Malta Mexico Netherlands1 New Zealand2 Norway Portugal Slovenia South Africa Spain Sweden Switzerland Taiwan United Kingdom3 United States4 Uruguay Civil unions andregistered partnerships Bolivia Croatia Cyprus Czech Republic Greece Hungary Italy Latvia Liechtenstei…
Questa voce o sezione sugli argomenti storia medievale e cattolicesimo non cita le fonti necessarie o quelle presenti sono insufficienti. Puoi migliorare questa voce aggiungendo citazioni da fonti attendibili secondo le linee guida sull'uso delle fonti. Segui i suggerimenti dei progetti di riferimento 1, 2. Abbazia di LorschUn'incisione di Matthäus Merian del 1615 che mostra come doveva apparire l'abbazia di Lorsch agli inizi del XVII secoloStato Germania LandAssia LocalitàLorsch Coo…
مبو مبينزا معلومات شخصية الميلاد 4 ديسمبر 1976 (العمر 47 سنة)كينشاسا الطول 176 سنتيمتر مركز اللعب مهاجم الجنسية بلجيكا جمهورية الكونغو الديمقراطية أخوة وأخوات إيميل مبينزا[1] معلومات النادي النادي الحالي نادي آندرلخت المنتخب الوطني 2 سنوات فريق مشاركات (أهداف) 1997 - ب…
هذه المقالة يتيمة إذ تصل إليها مقالات أخرى قليلة جدًا. فضلًا، ساعد بإضافة وصلة إليها في مقالات متعلقة بها. (أبريل 2019) ماكس كوخ (بالألمانية: Max Josef Karl Guido Koch) معلومات شخصية الميلاد 22 ديسمبر 1855 ميونخ الوفاة 19 ديسمبر 1931 (75 سنة) فروتسواف مواطنة ألمانيا الحياة الع…
جاردينيلو الإحداثيات 38°05′13″N 13°09′23″E / 38.08706°N 13.15648°E / 38.08706; 13.15648 [1] تقسيم إداري البلد إيطاليا[2] التقسيم الأعلى مدينة باليرمو العاصمة (4 يناير 2016–) خصائص جغرافية المساحة 12.88 كيلومتر مربع (9 أكتوبر 2011)[3] ارتفاع 275 متر عدد ا
Bendungan Ambuklao dan Pembangkit Listrik Tenaga Air di Bokod, Benguet, Filipina. Penyediaan air adalah proses penyediaan air secara sistematis melalui pompa dan saluran pipa yang terpasang. Sebelum air diberikan ke daerah tertentu, air itu mengalami proses yang disebut sanitasi untuk memastikan bahwa kualitas air yang diterima aman untuk dikonsumsi manusia. Sistem pasokan air Filipina dimulai pada tahun 1946 setelah negara itu mencapai kemerdekaannya. Instansi pemerintah, institusi lokal, organ…
2020 Mexican film This article needs a plot summary. Please add one in your own words. (August 2020) (Learn how and when to remove this template message) Dark ForcesFilm posterSpanishFuego negro Directed byBernardo ArellanoWritten byBernardo ArellanoStarring Tenoch Huerta Erendira Ibarra Mauricio Aspe Johana Fragoso Blendl Dale Carley Productioncompanies Biznaga Films Corazón Films Distributed byNetflixRelease date August 21, 2020 (2020-08-21) Running time81 minutesCountryMexicoL…
Town in South AustraliaTanundaSouth AustraliaLooking across the vineyards towards Tanunda from Mengler Hill LookoutTanundaCoordinates34°31′0″S 138°58′0″E / 34.51667°S 138.96667°E / -34.51667; 138.96667Population4,588 (2016 census)[1]Established1848Postcode(s)5352Location69 km (43 mi) North East of Adelaide via LGA(s)Barossa CouncilState electorate(s)SchubertFederal division(s)Barker Localities around Tanunda: Stone Well Marananga Nurioot…
This article is about the album of Marco Antonio Solís. For other albums with the same name, see En Vivo. 2000 live album by Marco Antonio SolísEn VivoLive album by Marco Antonio SolísReleasedOctober 30, 2000RecordedEl Teatro de Bellas Artes, Puerto Rico, March 21, 1999GenreNorteño, Mariachi, Pop LatinoLength43:10LabelFonovisaMarco Antonio Solís chronology Los Grandes Éxitos de Marco Antonio Solís y Los Bukis: Recuerdos, Tristeza y Soledad(1998) En Vivo(2000) En Vivo, Vol. 2(2001)…
Aisa TakeuchiNama asal竹内愛紗Lahir31 Oktober 2001 (umur 22)Iwaki, Fukushima, JepangPekerjaanModelAktrisTahun aktif2017–sekarangAgenSweet PowerSitus webwww.sweetpower.jp/aisa/ Aisa Takeuchi (竹内愛紗code: ja is deprecated , Takeuchi Aisa, lahir 31 Oktober 2001)[1] adalah aktris dan model Jepang. Biografi Pada tahun 2017, ia memulai debutnya di industri hiburan dengan membintangi iklan Y!Mobile yang dibintangi juga oleh Mirei Kiritani, senior di agensinya. Tiga bu…
Boeing T50 (perusahaan penunjukan Model 502) adalah mesin turboshaft kecil yang diproduksi oleh Boeing. Berdasarkan gas generator Boeing sebelumnya Model 500, aplikasi utama T50 adalah di drone helikopter QH-50 DASH tahun 1950-an. Versi up-rated ditunjuk Model 550 dikembangkan untuk daya QH-50D dan diberi sebutan militer T50-BO-12. Maximum power output: 330 hp (246.08 kW) Referensi Taylor, John W.R. FRHistS. ARAeS (1962). Jane's All the World's Aircraft 1962-63. London: Sampson, Low, Marston &am…
Monte NimbaLocalização do Patrimônio Mundial na Guiné. A Organização das Nações Unidas para a Educação, a Ciência e a Cultura (UNESCO) propôs um plano de proteção aos bens culturais do mundo, através do Comité sobre a Proteção do Património Mundial Cultural e Natural, aprovado em 1972.[1] Esta é uma lista do Patrimônio Mundial existente na Guiné, especificamente classificada pela UNESCO e elaborada de acordo com dez principais critérios cujos pontos são julgados por espec…
Ini adalah nama Batak Toba, marganya adalah Sitindaon. Jansen SitindaonLahirSilumboyah, Dairi, Sumatera UtaraAlmamaterUniversitas AirlanggaUniversitas IndonesiaPartai politikPartai DemokratSuami/istriSabrina Luiss HutapeaAnak1 Jansen Sitindaon, S.H., M.H. adalah seorang politikus Indonesia. Jansen adalah kader Partai Demokrat, ia kini menjabat sebagai Wakil Sekretaris Jenderal di partai itu sejak tahun 2020.[1] Pendidikan Jansen merupakan putra asli daerah Kabupaten Dairi, Sumatera Utara…
BrigadegeneralAngkatan Udara JermanAngkatan Udara JermanNegara JermanCabang angkatan Angkatan Darat Jerman Angkatan Udara JermanPangkatBintang satuPangkat NATOOF-6Pangkat non-NATOO-7Pembentukan1956Pangkat atasanGeneralmajorPangkat bawahanOberstPangkat setaraFlottillenadmiral Artikel diterjemahkan dari halaman di en.wikipedia yang berjudul « Brigadegeneral ». 3 Februari 2020 Artikel diterjemahkan dari halaman di de.wikipedia yang berjudul « Brigadegeneral ». 3 Februar…
Television series Anansi BoysPromotional posterBased onAnansi Boysby Neil GaimanWritten by Lenny Henry Neil Gaiman Arvind Ethan David Kara Smith Racheal Ofori Starring Malachi Kirby Delroy Lindo Amarah-Jae St. Aubyn Grace Saif Country of originUnited KingdomOriginal languageEnglishNo. of series1No. of episodes6ProductionExecutive producers Neil Gaiman Douglas Mackinnon Lenny Henry Hanelle Culpepper Hilary Bevan Jones Richard Fee CinematographyJohn LeeProduction companies Amazon Studios Endor Pro…
De Paashuis in een van de hallen van Museum Speelklok te Utrecht Mortierorgel Het Paashuis of De Paashuis, is een dansorgel dat in 1927 werd gebouwd in de orgelfabriek van firma Mortier, te Antwerpen. Geschiedenis Dit 101-toets tellende orgel werd in 1927 gebouwd in de orgelfabriek van de firma Mortier te Antwerpen, met het fabrieksnummer: 1020. Na de bouw was het orgel jarenlang in het bezit van de kermisfamilie Paashuis in Vught. Het speelde toen op kermissen in een danstent. In 1959 werd het …
Province of Italy Province in Lombardy, ItalyProvince of Monza and Brianza Provincia di Monza e della Brianza (Italian)Provincia de Monscia e de la Brianza (Lombard)ProvinceRoyal Villa (Italian: Villa Reale) FlagCoat of armsMap highlighting the location of the province of Monza and Brianza in ItalyCountry ItalyRegionLombardyCapital(s)MonzaComuni55Government • PresidentLuca Santambrogio (Lega)Area[1] • Total405 km2 (156 sq mi)Populatio…
Italian politician (born 1937) Claudio SignorileMinister of TransportIn office4 August 1983 – 17 April 1987Prime MinisterBettino CraxiPreceded byMario CasalinuovoSucceeded byGiovanni TravagliniMinister for Extraordinary Interventions in the SouthIn office28 June 1981 – 3 August 1983Prime MinisterGiovanni SpadoliniPreceded byNicola CapriaSucceeded bySalverino De VitoMember of the Chamber of DeputiesIn office25 May 1972 – 14 April 1994 Personal detailsBorn (1937-09…
2002 studio album by Sonic YouthMurray Street2002 standard edition coverStudio album by Sonic YouthReleasedJune 25, 2002RecordedAugust 2001 – March 2002StudioEcho Canyon, New York City, U.S.Genre Alternative rock experimental rock noise rock Length45:37LabelDGCProducerSonic YouthSonic Youth chronology In the Fishtank 9(2001) Murray Street(2002) Sonic Nurse(2004) Sonic Youth studio album chronology NYC Ghosts & Flowers(2000) Murray Street(2002) Sonic Nurse(2004) Murray Street (somet…
Book by Winston Churchill The Dwelling-Place of Light AuthorWinston ChurchillCountryUnited StatesLanguageEnglishGenreNovelPublisherMacmillanPublication dateOctober 1917Media typePrint (Hardcover)Pages462 The Dwelling-Place of Light is a 1917 best-selling novel by American writer Winston Churchill, the last of his twenty-year run of best-sellers.[1] Like The Inside of the Cup and A Far Country, the title has a biblical allusion: Where is the way to the dwelling of light?[2] P…
Lokasi Pengunjung: 3.142.119.201