|Батько= |Посада= |Діти= |Мати= |Чоловік=
Заїра Валентинівна Першина (23 лютого 1925, Одеса — 19 травня 2003, Одеса) — український історик, доктор історичних наук, професор, заслужений працівник вищої школи України.
Народилася 23 лютого 1925 року в місті Одесі. Навчалася у школі № 35, а завершила середню освіту в евакуації, в школі № 1 міста Сизраня Куйбишевської області. У 1943–1944 роках навчалася у Першому державному юридичному інституті, що діяв в евакуації в Алма-Аті, у 1944–1949 роках — на історичному факультеті Одеського державного університету, у 1949–1952 роках — в аспірантурі за фахом «історія СРСР» на кафедрі історії СРСР Одеського державного університету. Після закінчення навчання працювала в цьому ж університеті на посаді старшого викладача, а потім доцента. У 1953 році в Інституті історії АН УРСР захистила кандидатську дисертацію на тему: «О. І. Герцен і слов'янське питання».
У 1966–1984 роках була деканом історичного факультету Одеського університету. У 1977 році у Київському державному університеті захистила докторську дисертацію на тему: «Південна Україна між першою і другою революційними ситуаціями: проблема центру і регіону в російському визвольному русі». У 1979 році їй присвоєно звання професора.
У 1980–1990 роках очолювала кафедру історії УРСР, історіографії та джерелознавства, у 1990–2003 роках працювала професором кафедри історії України Одеського університету.
Автор понад 200 друкованих праць. Була нагороджена медаллю Академії наук України.
Померла 19 травня 2003 року в Одесі.
Була членом Республіканської наукової ради «Основні закономірності вітчизняної історії дожовтневого періоду», головою Одеської секції наукової ради «Історія історичної науки» при Відділенні історії АН СРСР, членом конкурсної комісії Мінвузу СРСР з присудження Державних премій з історичних наук, членом Академіїі історії і філософії природничих і технічних наук (Одеса).
У 1966–1974 роках — фундатор Одеської обласної організації Українського товариства охорони пам'яток історії та культури і голова правління. У 1967–1973 роках — ректор Народного університету історичних знань, у 1955–1965 роках — член президії обкому Спілки працівників вищої школи і наукових установ.
Обиралася депутатом Одеської міської ради.
Lokasi Pengunjung: 18.118.93.94