* Ігри та голи за професіональні клуби враховуються лише в національному чемпіонаті.
** Тільки на посаді головного тренера.
Юрій Михайлович Дяченко (8 лютого 1937, Дербент, Дагестанська АРСР, РРФСР — 16 грудня 2020) — радянський та російський футболіст та тренер. Виступав на позиції нападника. Заслужений тренер РРФСР.
Вихованець юнацької команди «Динамо» з Грозного. У 1955 році, будучи 10-класником, був запрошений до юнацької збірної РРФСР, за яку успішно виступив на Спартакіаді 1956 року. Також у 1956 році виступав за аматорський клуб «Металург» (Орджонікідзе). У 1957 році повернувся в Грозний, грав за «Терек». У 1958 році транзитом через київське «Динамо», в якому значився Дьяченко, перейшов в махачкалинський «Темп». З 1961 по 1962 роки грав за «Шахтар» з Шахти. У 1963 році виступав за одеський «Чорноморець», після чого грав за кіровоградську «Зірку» й нальчикський «Спартак». У 1965 році виступав за «Терек». Завершив кар'єру гравця в кисловодському «Спартаку».
З 1968 року працював тренером, розпочинав свій тренерський шлях у дніпродзержинському «Прометеї». У 1969 році тренував «Будівельник» з Рудного. З 1974 року тренував «Терек», під його керівництвом клуб став чемпіоном РРФСР, а після завершення сезону 1975 року покинув клуб. З 1978 по 1980 рік тренував пермську «Зірку», під керівництвом якої провів 128 матчів, в яких здобув 64 перемоги[2]. З «Зіркою» в перший же сезон вийшов у першу лігу. У серпні 1985 року повернувся в «Терек» й керував клубом протягом 13 матчів, після чого тренував «Машук». У 1989 році знову повернувся в Грозний, де працював до червня 1990 року. У 1991 році призначений начальником кисловодського «Асмаралу», а в 1993 році — головним тренером.
Народився в Дербенті в родині машиніста і вчительки початкових класів. Після закінчення трьох місяців від народження батьки з Юрієм переїхали в Грозний, де й пройшла його юність. Після закінчення школи Юрій вступив до залізничного технікуму в Орджонікідзе, а потім в Грозненський державний педагогічний інститут, на спортивний факультет. У 1978 році з відзнакою закінчив Московську вищу школу тренерів. У столиці Чечено-Інгушської АРСР проживав до 1983 року, після чого перебрався до Кисловодська. З 1958 року одружений, дружину звати Оксана.
Антоневич (1957–1959) · Бєлоусов (1959–1963) · Гречишников (1964) · Гринін (1965) · Келлер (1966–1967) · Федоров (1968) · Смирнов (1969) · Загрецький (1969) · невідомо (1970) · Морозов (1971) · Бєлоусов (1972–1973) · Дяченко (1974–1975) · Цаліков (1976) · Дудаєв (1976–1978) · Фролов (1979) · Кириченко (1979–1980) · Єськов (1981) · Міхеєв (1982) · невідомо (1983) · Л. Шевченко (1984–1985) · Дяченко (1985) · Каюшников (1986–1987) · Синько (1988) · Дяченко (1989–1990) · Адієв (1990) · Тарханов (1991) · Алханов (1992–1993) · Міхеєв (1994) · Дінієв (2001) · Дзайтаєв (2001–2002) · Курієв] (2002) · Платонов (2002) · Міхеєв (2002) · Корешков (2002) · Талгаєв (2003–2005) · Тарханов (2005–2006) · Гайсумов (2006) · В. Шевченко (2006) · Талгаєв (2006–2007) · Назаренко (2008) · Грозний (2008–2009) · Дінієв (2009) · Байдачний (2010) · Муньйос (2010–2011) · Гулліт (2011) · Байтієв (2011) · Черчесов (2011–2013) · Красножан (2013) · Талгаєв (2013) · Рахімов (2013–2017) · Кононов (2017) · Галактіонов (2017–2018) · Ледяхов (2018) · Ідігов (2018) · Рахімов (2018–2019) · Шалімов (2019–2020) · Талалаєв (2020–2022) · Нагайцев (2022) · Ташуєв (2022–2023) · Ромащенко (2023–)
Портал «Футбол» Портал «Спорт»
Lokasi Pengunjung: 3.137.179.102