Бор (від старонорвезького bara — хвиля, брижі), а також маскаре́ або поророка — аномально висока припливна хвиля, яка виникає в гирлах деяких річок і вузьких заток, та рухається вгору їхніми рукавами.
Під час припливу маси води, що надходять у широку затоку, нагнітаються у звужене гирло, де вони концентруються, утворюючи фронт хвилі. У вузьких місцях загальна протяжність фронту хвилі скорочується, відбувається перерозподіл енергії, що зумовлює зростання висоти припливної хвилі. Важливим чинником, що впливає на перебіг припливу у звужених довгих затоках чи гирлах річок, є зміна глибини від гирла до вершини затоки або від гирла вгору по руслу річки. У деяких випадках за фронтом йдуть одна або декілька відокремлених (поодиноких) хвиль (солітонів). Бор проявляється як аномалія припливу у вигляді сильно деформованої припливної хвилі, що поширюється вгору естуарієм чи гирлом у вигляді поодиноких хвиль з крутим фронтальним схилом гребеня без чітко вираженої улоговини позад нього. Внаслідок цього виникає різкий перепад рівнів (до 9,3 м).
Утворення бора зумовлене неоднаковими швидкостями поширення гребеня і підошви припливної хвилі[1].
Бор може являти собою загрозу для судноплавства, оскільки рухається з великою швидкістю і має значну енергію.
Бор інколи використовують для серфінгу.
Аномальні припливні хвилі у різних місцях земної кулі називають по-різному:
Найвищі припливні хвилі спостерігаються у гирлах великих річок:
Географія Океанологія Науки про Землю
Lokasi Pengunjung: 3.12.74.170