Ста́рший стріле́ць —
Було нижче за військове звання вістун та вище за звання стрілець.
Солдатське військове звання українських січових стрільців, австро-угорським еквівалентом було військове звання «єфрейтор» (нім. Gefreiter). Вище за рангом ніж стрілець, але нижче за вістуна.
Українські січові стрільці, українське добровольче національне формування (легіон) у складі австро-угорської армії мало такі ж знаки розрізнення як і інші підрозділи цісарського війська. Звання хоч і мали українську назву, але були порівняні до айстро-угорських. Знаки розрізнення унтер-офіцерів та старших стрільців були на петлицях (для УСС синього кольору) у вигляді целулоїдних шестипроменевих зірочок. У 1915 році був виданий указ щодо використання добровольцями чотирьохпроменевих зірочок як знаків розрізнення, замість шестипроменевих, також змінювалося їх розташування на петлицях. Але це нововведення не набуло широкого розповсюдження. Наприкінці 1916 року у Австро-угорській імперії була введена нова форма, для якої не передбачалися кольорові петлиці. Знаки розрізнення кріпилися на комірі мундиру, за ними нашивалися вертикальні кольорові стрічки (для українського легіону жовта та блакитна стрічки).
Знаками розрізнення старшого стрільця була одна целулоїдна шестипроменева зірочка на петлиці (чи на комірі мундиру). [1]
Солдатське військове звання в Української Галицької Армії, вище за рангом ніж стрілець, але нижче за вістуна.
В Українській Галицькій армії (УГА), регулярній армії Західно-Української Народної Республіки (ЗУНР), знаки розрізнення були введені Державним секретаріатом військових справ (ДСВС) Західної області УНР 22 квітня 1919 року і уявляли собою комбінацію стрічок на рукавах однострою та «зубчатки» на комірах. У старшого стрільця знаки розрізнення виглядали як одна срібна 6 мм стрічка, на підкладці кольору відповідного до роду військ (наприклад сині для піхоти)[2][3].
Lokasi Pengunjung: 13.59.215.254