רבי שמואל הלוי סגל (בעל נחלת שבעה)
הרב דוד הלוי סגל (הט"ז) (1586, ה'שמ"ו – 1667, כ"ו בשבט ה'תכ"ז) היה רבן של קהילות חשובות בפולין, אחד מנושאי כליו של השולחן ערוך ומגדולי הפוסקים האשכנזיים במאה ה-17. מכונה על שם חיבורו טורי זהב.
נולד בלודמיר לרבי שמואל הלוי סגל. בצעירותו נודע כעילוי. למד אצל אחיו הגדול, רבי יצחק הלוי סגל, מחבר שו"ת מהר"י הלוי. מגיל 23 שימש בתפקידים רבניים שונים; רבנותו הראשונה הייתה בעיירה פוטליצ'י (Potelych), הסמוכה לרווה רוסקה שבגליציה (כעת באוקראינה), ולאחריה עבר בין ערים רבות, כמו בריסק וקרקא. נשא לאישה את רבקה, בת רבו המובהק הרב יואל סירקיש (הב"ח), ולאחר פטירתה נשא לאישה את כלתו של הב"ח שהתאלמנה מבעלה הרב שמואל צבי הרץ בן הב"ח[1]. בשנת 1641 התיישב באוסטרוה (אוסטראה), שם הקים ישיבה, וכתב את חיבורו המפורסם על השולחן ערוך, טורי זהב.
בעקבות פרעות ת"ח ות"ט נאלץ הט"ז לברוח למוראביה. לאחר מכן התיישב בלבוב, ובשנת תי"ד (1654) נבחר לשמש כרב העיר. שלח את בנו רבי ישעיה ואת בנו החורג רבי אריה ליב נכד הב"ח[2] לתהות על קנקנו של שבתי צבי. בעוד הם התרשמו ממנו מאוד, הט"ז עצמו "נותר על הגדר" (כך ג' שלום בספרו "שבתי צבי"[דרושה הבהרה]). הט"ז נפטר בלבוב ב-1667, בגיל 81. רבי ישעיה הלוי היה נכדו.
את ׳טורי זהב׳ הדפיס בשנת ה׳תו (1646), באותה שנה ר׳ שבתי הכהן מדפיס את ׳שפתי כהן׳. בהמשך הם משיגים אחד על דברי השני. מטרת כתיבת הספר על ידי הט"ז הייתה להעמיד את ההלכה על בוריה; לדעתו, ריבוי הדעות והמחלוקות בדורו היוו בעיה, שהוא שאף לפתור. ספרו טורי זהב נקרא בעבר גם "מגן דוד" (בהתאמה עם מגן אברהם אשר יחד איתו נקרא "מגיני ארץ"). השם 'טורי זהב' הוא משחק מילים עם הביטוי 'תורי זהב' (שיר השירים, א', י"א). שם זה מבטא את אחת מהמטרות העיקריות של הספר, שהיא ליישב את קושיות ה"בית יוסף" על ספר ה"טורים". ה'טורי זהב', בשונה מנושאי כלים אחרים על השו"ע, חובר על כל חלקי השו"ע. החיבור זכה להשגות מצד רבי שבתי הכהן (הש"ך - שהשגותיו על הט"ז נקראות "נקודות הכסף", על פי אותו פסוק). הט"ז הגיב להשגות הש"ך ב"הדף האחרון להט"ז". בפולין, כנס ועד ארבע ארצות משנת 1683, החליט שעל קהילות פולין לפסוק כט"ז[3], אך עם השנים דעתו של הש"ך נעשתה לדעה המכרעת.
ביטוי למרכזיותו של החיבור בפסיקת ההלכה בהווה ניתן למצוא בכך שחלקים מהחיבור מהווים מרכיב מרכזי בחומר הלימוד הנדרש עבור בחינות ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל, בנושאים הכלולים בחלק יורה דעה של השולחן ערוך.
בנוסף חיבר הט"ז את הספר "דברי דוד טורי זהב" על פירוש רש"י על התורה. נדפס לראשונה בדיהרנפורט בשנת ה'תמ"ט. מאז נדפס פעמים רבות, וגם על ידי הוצאת מוסד הרב קוק בעריכת הרב חיים דב שעוועל.
תשובות הלכתיות שלו נדפסו בתוך הספר "שו"ת גאוני בתראי" טורקא תקכ"ד, ובמהדורת צילום ירושלים תש"מ.
בפרעות ת"ח ות"ט, כאשר הגיעו ההיידמקים לעיר אוסטרוה וטבחו בה את כל היהודים שמצאו, הצליח הט"ז לברוח מהעיר, והגיע לעיר אליק. בעיר אליק היה מבצר גדול וחזק, מוקף במים מכל סביבותיו. כאשר הגיעו ההיידמקים לעיר אליק, הסתתרו היהודים בתוך המבצר. ההיידמקיםהקיפו את המבצר וניסו לפרוץ לתוכו במשך ימים רבים, היהודים ובראשם הט"ז, צמו והתפללו כל אותם ימים. כאשר ההיידמקים הצליחו לפרוץ את החומות, לפתע ירו שני תותחים עתיקים שהיו על אחד הצריחים, ואז ההיידמקים ברחו בבהלה.
בעקבות המאורע, תיקן הט"ז את יום "פורים אליק" ביום כו' סיון, לזכר נס ההצלה.
ביום פורים אליק, נהגו יהודי אליק להתענות ולומר סליחות עד חצי היום, ומשעת חצות לחגוג את נס ההצלה במשתה ושמחה[4]
בית הכנסת שלו בלבוב השתמר עד תקופת השואה, והוחרב בידי הנאצים. היום, למרות מאמצי הקהילה היהודית לשקמו, הוא נשאר בהריסותיו, אך נותרו ציור של בית הכנסת וצילומים ממנו. קבר הט"ז בבית הקברות היהודי בלבוב היה יעד לביקורי יהודים עד שנות ה-50, אך חולל בידי הממשלה הסובייטית, ועל כל שטח בית הקברות הוקם שוק מרכזי. שום מאמץ יהודי לא הצליח לפדות את מקום קבורתו ולהקים שם מצבה מחדש. בשנת 2014 יהודי בשם רבי מאיר גבאי הקים מצבה בשטח שהיה מקום קבורתו של רבי דוד סגל.
הרב סגל מופיע כדמות ברומן ״נחמיה״ מאת יעקב צ׳ מאיר. כמו כן מופיעים ברומן בנו, הרב ישעיה, והמסע אל שבתי צבי.
Lokasi Pengunjung: 3.129.42.99